Det er lite jeg kan gjøre, mrs Hill. Han er svært svak.
- Finnes det ikke håp? - Dessverre. Han har bare timer igjen.
- Har mr Anthony noen slektninger? - En bror. Henry. Men de omgås ikke.
- Ingen andre? - Jo, nevøen mr George i London.
Han vil nok gjerne vite det.
Han griper etter øksen som tilfeldigvis er der.
- Den edle brannmann... - Det holder.
- Har du vært brannmann? - Nei, men jeg har sittet ved en.
- Hva handler skomakersangen om? - En skomaker som alltid er glad.
Unnskyld, George. Du har en telefon.
Det gjelder onkelen din. Han er svært syk.
Jeg forstår. Takk, Harry. Jeg kommer.
Alltid glad og aldri sur...
- Mens jeg synger, reparerer jeg en sko. - Ja, du skal jammen få en sko!
Doktoren oppfordret meg å ringe. Han er svært syk, mr Lorrimer.
Det er svært sørgelig,-
- men jeg kan ikke reise til Brighton før på søndag.
Søndag kan være for sent.
Jeg beklager. Men jeg kan ikke komme fra.
Skal jeg prøve å nå mr Henry Gascoigne?
Onkel Henry? Nei, han vil bare bli glad.
Jeg forteller ham det selv.
Som du vil, mr Lorrimer. Da ses vi på søndag. Adjø.
Adjø, mrs Hill.
Du store min.
Etter Englands tap i Trent Bridge er det foretatt to utskiftninger.
Wyatt blir lagkaptein, og Bowes erstatter Mitchell.
- Lagoppstilligen... - Cricket. Englands gåte.
Det finnes ingen annen sport der selv spillerne er usikre på reglene.
Australierne leder allerede. Don sikter nok på tresifret.
Hastings, jeg har ikke tid til slikt.
- Jeg skal spise middag med tannlegen. - Så ubehagelig.
- Du prøver alltid å unngå ham. - Slett ikke. Privat er han hyggelig.
Dessuten vil han se at sluttproduktet fungerer.
Det finnes ingen franske delikatesser her. Bare god, engelsk kost.
Det kan ikke bli bedre, Bonnington.
Jeg overlater til deg å bestille.
Ja vel! Hvor er Molly?
- God kveld, sir. - Hvilken spesialitet har dere i kveld?
Du er heldig. Din favoritt. Kastanjefylt kalkun og sjøtunge.
Utmerket! Til oss begge.
- Hun vet hva jeg liker. - Det skulle bare mangle.
- Pleier folk å ha favorittretter? - Ja. Men nå skal dere høre.
Ser dere gamle mr Gascoigne som sitter der borte?
Han har vært gjest her i evigheter. Henry Gascoigne. En slags kunstner.
Han sitter der hver onsdag og lørdag.
Men i forrige uke kom han på mandag!
- Interessant. Hva kan grunnen være? - Han må ha glemt seg helt.
Han hater nyrepai og bjørnebær, og han spiser ikke suppe.
Men på mandag bestilte han tomatsuppe, nyrepai og bjørnebærkake.
- Mon dieu! - Så kom han på onsdag som vanlig.
- Jeg kan ikke stå her og sladre. - En flink pike. Og kan dette med mat.
Så interessant at den gamle mannen avvek fra sine vaner.
Legen hans har nok ordinert nye kostvaner.
Det tror jeg ikke. Så sant han ikke har godt av fordøyelsesproblemer.
Skål, min kjære Hercule Poirot.
Et liv uten mysterier er som roastbiff uten sennep!
C'estla vérité, mon ami.
Jaså, tannen plager deg fortsatt? Det må vi undersøke nærmere.
Det må være varmen. Mr Gascoigne spiser nyrepai og bjørnebærkake igjen.
Hallo!
- Hallo! - Hva er det?
Han har ikke hentet melken på tre dager.
Han har ikke badet på aldri så lenge.
Ikke et livstegn. Tenk om han er syk?
Han er iskald. Stakkars. Han må ha falt.
Husker du den gamle mannen på Bishop's?
Han som Molly fortalte hadde lagt om kostholdet?
Ikke snakk.
Han har spist sin siste bjørnebærskake. Han har gått heden.
Samme kveld falt han visst ned trappen der han bor.
Han har alltid bodd her. Han holdt seg for seg selv.
- Snakket dere aldri sammen? - Vi hilste når vi møttes.
Men i forrige uke gikk han rett forbi meg uten å si et ord.
Madame. Husker du hvilken dag det var?
Hvem er dere egentlig? Unnskyld meg, men han er ikke engelsk.
- Hercule Poirot, privatdetektiv. - Det sier alle...
Si at jeg møtte gamle Gascoigne på lørdag.
Det var siste gang jeg så ham i live. På lørdag.
Han lå i slåbroken og tøflene. En slitt, gammel slåbrok.
Han snublet sikkert i beltet.
- Snublet i beltet! - Takk, madame.
- Og så ringte du politiet? - Ja. De bar ham ut i et teppe.
De brydde seg ikke om noe annet. Stakkars gamle mann.
- Fikk han ofte besøk? - Bare av modellen. Han var kunstner.
Hun er der oppe.
Takk, madame.
- Unnskyld. - Hvem er dere?
Hercule Poirot, privatdetektiv. Og min medarbeider kaptein Hastings.
Er det noe ved dette som krever etterforskning?
Nei, det er bare en yrkesmessig nysgjerrighet. En liten tanke...
- Du kan kanskje hjelpe oss. - Hvorfor skulle jeg det?
- Hvorfor ikke? - Jeg heter Dulcie Lang.
- Jeg var Henry Gascoignes modell. - Det var til stor hjelp.
Forholdet mellom kunstneren og hans modell er legendarisk.
- Oppførte han seg uvanlig? - Kunstnere oppfører seg alltid uvanlig.
De vet ikke om de skal begå selvmord eller arrangere fest.
- Ikke noe uvanlig, altså? - Ikke verre en vanlig.
Han hadde et oppgjør med agenten sin, Peter Makinson.
- Agent? Hadde han suksess? - Henry var ikke fattig, bare gnien.
- Hadde han familie? - En nevø i varietéteateret.
Og en bror et sted.
Anthony. Ja, det var det. De var visst uvenner.
Han omtalte ham aldri som en bror.
- De er svært like. - Ja, som to bær.
Den lille tanken du nevnte... Hva dreide den seg om?
Bare et innfall. Jeg så mr Gascoigne samme kveld som han døde.
Jeg ble fortalt at han oppførte seg annerledes enn han pleide.
Livets mantel bør passe som en skreddersydd dress.
Det gjorde den ikke på den gamle mannen.
Jeg tror ikke at mr Gascoignes fall var et uhell.
- Hun kan ikke ha dyttet ham. - Men det røde håret...!
- Det virker bare ikke sannsynlig. - Hun beklaget ikke at han var død.
Hvorfor skulle hun det? Og denne broren. Anthony.
Vi må finne broren og kunstnerens agent. Peter Makinson.
Vi kan kjøre nå.
Dette er vår nye kriminaltekniske avdeling.
Verdens mest avanserte.
Det er ikke lenge før vi er overflødige.
Vi kastes på livets skraphaug som alt annet skrap.
- Kan ingenting redde oss? - Selv ikke de små, grå cellene dine.
Vi kommer til å dø ut som dinosaurer.
Henry Gascoigne, 68 år, kunstner. Hvorfor er du interessert?
Han var venn av en bekjent, og jeg vil bare vite det.
Brukket nakke etter fall ned en trapp. Han var visst en einstøing.
Naboene så ingen besøkende den kvelden eller morgenen etter.
Døden inntraff ca 21.30 lørdag 16. juni.
- Kriminalteknikerne er nøyaktige. - Nei. Han hadde et brev i lommen.
Det ble levert kl 21.30 den kvelden.
Han må ha snublet i trappen etter at han hadde hentet det.
- Kan jeg få se brevet? - Obdusenten har det.
- Husker du hvem avsenderen var? - Nei. Det var et alminnelig brev.
- Hva het obdusenten, sa du? - Jeg sa ikke det.
Saken er avsluttet, Poirot.
Vel, avdelingssjef. La oss håpe-
- at kriminalteknikk ikke overtar detektivarbeidet fullstendig.
La oss håpe at vennskap fremdeles vil ha betydning.
Han heter Cutter. Jeg ringer og advarer ham.
Vi er ikke utryddet ennå. Au revoir, mon ami.
Han ser sterk ut. Hadde mange år igjen. Egne tenner.
Gascoigne?
- Var dødsårsaken brukket nakke? - Ja.
Andre og tredje ryggvirvel.
Han hadde merker på brystkassen, armer og bein etter et høyt fall.
Ned trappen, ja.
Kan han ha hatt hjerteinfarkt eller hjerneblødning?
- Nei, han skled og falt. - Jeg forstår.
Du kan visst fastslå nøyaktig tidspunkt for dødsfallet?
Det kan være vanskelig å fastslå det nøyaktige tidspunktet.
Bekrefter brevet det obduksjonen viste?
Gascoigne ble sett på en restaurant kl 19.30 den kvelden.
Jeg var der. Ble brevet levert kl 21.30?
Ja. Undersøkelsen av mageinnholdet viser-
- at han hadde spist et lett måltid to til tre timer før han døde.
Det stemmer jo godt.
Kan jeg låne brevet?
Jeg er sikker på at jeg kan betro deg det, mr Poirot. Naturligvis.
- Sitter du, Hastings? - Ja.
- Nå kommer jeg! - Så bra.
Det er mors oppskrift.
Kaningryte tilberedt i Liège-stil.
- Sikkert bedre enn Hastings-stil. - Veldig morsomt, Hastings.
Når man er voksen, forstår man at mat er noe man ikke spøker med.
- Det dufter deilig! - Bon. Duften er viktigst av alt.
Bruk skjeen. Slik gjør man i Liège.
Bruker man kniven, kan kokken tro at kjøttet er seigt.
- Skal du ikke spise? - Nei, jekselen gir meg ubehag.
Smaker det godt? Ikke spar på rosen.
Det er vidunderlig.
Det smaker mer kanin enn noen kanin jeg noensinne har spist.
- Det er einebærene. Vil du ha mer saus? - Nei takk, ikke ennå.
Hva var i konvolutten de fant i Gascoignes lomme?
"Du er invitert til en utstilling med samtidig europeisk kunst."
Da kan vi forene nytte med fornøyelse. Det er i morgen.
- "Mann kaster stein på en fugl." - Jaså? Hva er hva?
Joan Mirós kunst er surrealistisk.
- Inspirert av en drøm, ikke sant? - Ja, han har svært personlig fantasi.
- Jeg heter Peter Makinson. - Henry Gascoignes agent?
Ja. For et tragisk tap.
Avtalen du hadde med mr Gascoigne var visst litt uvanlig?
- En kunstner som ikke ville selge. - Overhodet ingenting?
- Det må ha gjort ditt arbeid vanskelig. - Jeg solgte noen småting.
Men oljemaleriene ville han ikke at samlere skulle få.
- Så ingen eier et Gascoigne-maleri? - Han ga bort noen.
Jeg har en liten samling, og Dulcie Lang har flere.
- Men han hadde få venner. - Nå som han er død, kan bildene selges.
- Jeg antar det. - Og du kan selge din egen samling.
- Hva mener du? Er du ingen samler? - Nei.
Jeg er Hercule Poirot, privatdetektiv.
Jeg undersøker omstendighetene rundt Henry Gascoignes død.
Jaså.
Vi bør kanskje snakke om dette på mitt kontor.
- Vær så god. - Takk.
Det er et maleri av mr Gascoigne, ikke sant?
- Men ikke med den vanlige modellen. - Nei, dette var før Dulcie Lang.
- Det er Charlotte Gascoigne. - Hans hustru?
Nei. Charlotte var gift med Anthony Gascoigne, hans bror.
- Det var visst ondt blod mellom dem? - Ja.
Henry ville at jeg skulle passe på maleriet.
Anthony ville ikke at hans hustru skulle vises naken offentlig.
Alle ser ut til å tjene på hans død.
Ja. Hans kunst var etterspurt, men umulig å få fatt i.
- Dødsfallet vil få oppmerksomhet. - Prisene har gått i taket.
Ja. Alle som eier en ekte Gascoigne kan virkelig håve inn.
- Inklusive Makinson og Dulcie Lang. - Utrolig!
- Selv de nærmeste kan bli fristet. - Ute før lunsj.
England begynte ikke. Sutcliffe og Hammond gikk ut med en gang.
- Chipperfield slo ut begge. - Naturligvis! Lunsj!
- Forstår du ikke? - Forstår hva?
"24 svartrost bakes i en kake..."
Du mener vel pai?
- Miss Lemon? - Mr Poirot.
Raffles, mr Poirot.
For en stilig mann.
Hvordan gikk det med varietéteatrene?
George Lorrimer er sjef på Carltonteateret i Bethnal Green.
Utmerket arbeid, miss Lemon!
Fortsett å lytte til mr Raffles.
- Hastings. I kveld skal vi i teater. - Hva mente du med svarttrost?
Henry Gascoigne avsluttet middagen med en kake med kullsvarte bjørnebær.
Bjørnebær farger av, men Gascoignes tenner var ikke misfarget.
- Jeg undersøkte det spesielt. - Servitrisen kan ha tatt feil.
Ifølge obdusenten døde Gascoigne to timer etter et lett måltid.
Jeg anser ikke suppe og nyrepai som et lett måltid.
Det var kanskje ikke middag, men lunsj.
Men han var på restauranten kl 19.30. Du så ham selv.
Ja. Men det var ikke Henry Gascoigne.
Det var morderen som spiste middag på restauranten.
Henry Gascoigne var allerede død.
Og den utkledde morderen kunne forlate åstedet uten mistanke.
Ikke helt.
Han møtte naboen, mrs Mullen, uten å hilse.
- Hvorfor gå til restauranten? - Det skulle virke som han levde.
Hvem kledde seg ut som Henry Gascoigne? Jeg tror det var broren.
Det må mer velutviklet fantasi til-
- for å forestille seg Dulcie Lang med grå parykk og bart.
Takk, mine damer og herrer og miss Lang. Samme tid i morgen.
Detektivene med den lille tanken.
- Unnskyld at vi trenger oss på. - Ingen årsak, mina herrer.
- Jeg har ingenting å skjule. - Nei, nei. Vi var på galleriet.
Miss Lang. Jeg er overbevist om at Henry Gascoigne ble myrdet.
- Av noen han kjente. - Er jeg mistenkt?
- Du fikk visst noen malerier. - Ja, fire aktstudier.
- Er du klar over deres verdi? - Ja.
Du kunne blitt rik, miss Lang.
Tror du virkelig at jeg ville solgt dem? Uansett pris?
Et siste spørsmål. Vet du hvor Henrys tvillingbror Anthony er å finne?
Nei. Dere bør kanskje spørre nevøen.
Takk, miss Lang.
Og nå, mine damer og herrer, har jeg gleden av å presentere Tommy Pinner!
Hvem kan bedre utgi seg som ham enn tvillingbroren?
Det er en besnærende tanke.
- En siste mulighet. Hva mer kan du? - Synge en sang.
- Den heter: "Dinah, ta min hånd." - For en patetisk tittel.
Når jeg har sunget, kommer Dinah ut og tar min hånd.
- Og da er nummeret over. - Ja. Det er redselsfullt!
Redselsfullt, sir?
- Brannmannen, da? - Enda verre.
Men, sir...! Hva sier du om sverdslukeren?
Bra nummer, dårlig nummer, bra nummer.
De elsker deg.
Kom inn!
- Mr George Lorrimer? - Nei, Harry Clarke, hans assistent.
Han er ikke her i kveld.
Vet du hvor han er å finne?
Han har reist til Brighton for å ordne onkelens begravelse.
- I Brighton? - Ja. Er noe galt?
Vi trodde at Henry Gascoigne skulle begraves neste uke her i London.
Henry? Det var onkel Anthony som døde.
- Anthony? - Ja. Begravelsen er i morgen.
Av jord har du kommet, til jord skal du bli.
- En enkel seremoni. - Det er ikke mange slektninger igjen.
Ikke mange mistenkte heller.
- George Lorrimer, Anthonys nevø. - Kaptein Hastings.
- Hercule Poirot. - Det lyder kjent.
- Har vi møtt hverandre før? - Henry Gascoigne kan ha nevnt meg.
- Kjenner du onkel Henry? - Vi var bekjente for mange år siden.
Jeg ville uttrykke min medfølelse-
- til mrs Gascoigne og deg personlig.
- Mrs Gascoigne? - Anthonys hustru.
Det er mrs Hill, husholdersken. Hun tok seg av ham.
- Så mrs Gascoigne...? - Hun døde for ti år siden.
Det ble begynnelsen til slutten. Han ble en einstøing.
Så uhøflig jeg er. Bli med til huset.
Vi har ingen mottakelse, akkurat. Men mrs Hill finner nok på noe.
- Så hyggelig. Vi kommer gjerne. - Det er det minste jeg kan gjøre.
- Takk. - Jeg vil høre om deg og Henry.
Henrys malerier vekket min egen skapertrang,-
- men mitt talent var ikke like stort som viljen.
- Kan jeg være til hjelp, mrs Hill? - Jeg klarer deg selv, takk.
- Var brødrene tvillinger? - Ja. De var svært like.
- De hadde vel et godt forhold? - Nei, de var ikke på talefot.
- Sacrebleu! Hva kom det av? - Charlotte var Henrys modell.
- Eller snarere hans inspirasjon. - Kunstnerens muse...
Anthony stjal hennes hjerte. Broren ble helt knust.
Sårene fra et slikt slag etterlater dype arr.
Alt er glemt og begravet. De fikk gode liv, begge to.
Når kampen er over, kaster man inn håndkleet.
Hvis du unnskylder uttrykket.
Det kan ikke være lett, madame.
Jeg var både pleier og selskap, kokke og vaskehjelp i alle år.
Så forsvant han bare. Uten engang å si takk.
Ikke en penny som minne.
- Nevnte han deg ikke i testamentet? - Det fantes ikke noe testamente.
Jeg antar at alt går til hans nærmeste slektning.
Men han fortjener det ikke. Han kom ikke engang til sin onkels dødsleie.
Si meg, mrs Hill.
Når nøyaktig døde mr Anthony Gascoigne?
Klokken ett om ettermiddagen på fredag.
Jeg var den eneste som var der da han sovnet inn.
Jeg sa til mr Lorrimer at det hastet,-
- men han kom ikke før på søndag.
Ved tetid den andre dagen har Australia 63 og jakter på Englands 440.
Leyland gjorde 109 og Ames 120! Det er første gang i en kamp.
- Jeg lurer på om været holder. - Hastings og cricket.
Det opptar for mange av dine grå hjerneceller!
Takk for at du tok deg tid til oss, mrs Hill.
- Skal vi følge deg hjem? - Nei takk. Jeg sitter her en stund.
Som du smurte på. "Min skapertrang"! Jeg rødmet nesten.
- Du forstår ikke slike følelser. - Du løy!
Mr Lorrimer trengte ikke å få vite at onkelen hans ble myrdet.
Og som gammel bekjent av Gascoigne kunne jeg spørre fritt.
- Det satte en stopper for min teori. - Uenigheten mellom brødrene, ja.
Et sjalusidrama... Nei, vi har vært på feil spor.
To ganger i uken gikk Gascoigne herfra til restauranten.
Han var en mann med faste vaner. Alltid den samme veien.
Lørdag kveld, da skurken hadde dyttet Henry Gascogne i døden,-
- gikk han antakelig denne veien.
Hvor kunne man gått inn et sted som én person-
- og deretter gå ut som en helt annen?
- Et pensjonat eller et hotell? - Uten på vekke mistanke?
Han må ha kvittet seg med forkledningen.
Han ville raskt se ut som vanlig og sikre sitt alibi.
Uten å vekke oppmerksomhet.
Jeg tror jeg ser svaret.
- Har dere gått feil, eller? - Jeg tror vi har gått helt riktig.
Ikke vær hoven mot meg. Jeg vet hva slags typer dere er!
Nei, det tror jeg ikke.
Jeg tror bestemt nok at baskerluen passer bedre på en kunstner.
Er du oppmerksomhet på at å holde tilbake bevis er en forbrytelse?
- Bevis? - Det gule skjerfet...
...som ble båret av en mann involvert i drapet på Gascoigne.
Også kordfløyelsjakken med tilhørende bukser.
En vest. Og en stokk av mørkt tre.
De lå her og slang. Jeg ville tjene litt penger på dem.
Du har vært en ærlig og redelig mann.
Dette vil nok kompensere for de pengene du kunne ha tjent.
Dulcie Lang satt modell mellom ett og fem på lørdag.
- Hun kan vi utelukke. - Ja, miss Lang er uskyldig.
Makinson også. Han var i Paris. Vi er tilbake der vi begynte.
Overhodet ikke, mon ami. Vi nærmer oss mål.
Vær snill å be miss Lemon ringe avdelingssjef Japp.
Veritys tredje serie i dag. Australia har 204 for 4.
- God ettermiddag, Teddy. - God ettermiddag, sir.
Mr Lorrimer, så fint! Kom hit, er du snill.
Hva er det som foregår? Hvem er vennene dine?
Kaptein Hastings. Avdelingssjef Japp fra Scotland Yard.
Vi har grunn til å tro at din onkels død ikke var en ulykke.
Disse klærne var morderens forkledning.
De ble funnet ved restauranten. Han forkledde seg etter mordet.
De lyse stråene er fra parykken. De mørke er gjerningsmannen.
- Parykk? Forkledd? - Ja, en utspekulert plan.
Etter å ha dyttet Gascoigne i døden lette morderen gjennom posten hans.
Han tok med seg denne konvolutten som han hadde sendt dagen før.
En invitasjon til et galleri. Så utførte han et lite kunststykke.
Men han var ikke dyktig.
Regardes.
Han forandret poststempelet fra den 15. til den 16.
Og gned av avtrykket med trekkpapir for å skjule det hele.
Han la brevet i din onkels lomme, kledde seg ut og gikk til Bishop's.
Derfor virket det som om Henry døde etter postutdelingen klokken 21.30.
Hvem gjorde det?
Hans medarbeidere hadde gode alibier. Jeg vendte blikket mot familien.
Anthony var død, og du var eneste gjenlevende slektning.
Hvor befant du deg da onkelen din ble myrdet?
Hvor var jeg? Jeg var her på teateret under andre forestilling.
Men det var om kvelden. Ingen så deg her om ettermiddagen.
Du hadde vel et ærend å utrette.
Mordet på din onkel.
Tror du at jeg myrdet Henry? Det var ingen splid mellom oss.
Henry var den eneste som sto mellom deg og Gascoigne-formuen.
Det er løgn. Fordømt løgn!
Her er en tekst som er skrevet på skrivemaskinen din.
Jeg er sikker på at den stemmer overens med teksten på konvolutten.
Morderens signatur.
Var det varieténummeret som ledet mistanken mot Lorrimer?
- Nummeret med gamlingen så han ofte. - Lorrimer hadde vært klar i ukevis.
Da mrs Hill meddelte at Anthony lå for døden, innså Lorrimer-
- at Henry ville få alt, for det fantes ikke noe testamente.
Men hvorfor forkledde Lorrimer seg allerede på mandagen?
- Generalprøve. - Han lyktes nesten.
Kostyme og sminke holder ikke. Man må leve seg inn i rollefiguren.
Lorrimers skuespill hadde fatale mangler.
Så blek du ble. Føler du deg ikke frisk?
Kampen! Makeløst! Hør her.
"Verity tar 14 for 70 når England vinner den andre kampen!"
Seks mann utslått på én time!
Forbauser det deg etter helgens regn?
Australiere er vant til harde baner. Banen på Lord's ble myk.
En dag for kast med skru, og da er Verity den beste.
En venstrekaster gjør en høyrehendt slagmann redd for å bli skadd.
Han er mester på å skru. I tillegg har han livsfarlige, raske kast.
Under slike forhold er 14 for 70 helt rimelig.